ПОЕТ І КАПСУЛА. МАРГІНАЛІЇ ДО ЕСЕ ЙОСИПА БРОДСЬКОГО «СТАН, ЯКИЙ МИ НАЗИВАЄМО ВИГНАННЯМ» - Соболевська, Олена (Докса, 2023)
У статті інтерпретується есе Йосипа Бродського «Стан, який ми називаємо вигнанням». Своєрідність цього есе чималою мірою зумовлена особливим символічним образом поета і мови в їхній нероздільній пов'язаності. У випадку поета вигнання і супутні йому обставини безпосередньо пов'язані із самим способом існування у світі, із самою природою вигнанця в найглибшому сенсі цього слова – з мовою, у царині якої поет безпосередньо перебуває. Вигнання в цьому випадку діє як свого роду тригер, який пробуджує і спонукає поета усвідомити мову в її особливому статусі – як символічне тіло: як капсулу, своєрідний кокон чи материнське лоно. Іншими словами, мова виступає як особливий, специфічним чином облаштований життєвий світ. Вигнання не применшує поета, але випробовує, перевіряє, виявляє, зрештою, його власну міру щодо світу і мови. Життєвий світ поета, його рідна мова, носієм якої він є, дає змогу, незалежно від часу й місця, збудувати дім – створити вірш. Онтологія творчої людини – це не тільки її власне духовне тіло, її твори, її думки, її мрії, а й оточуючий її світ культурних смислів, що дає їй духовну поживу і підтримку.